PĒC VILJAMA LENDEJA ROMĀNA MOTĪVIEM
Jā. Sveika, Džoana!
Nē, nekas.
Kas notiek?
Ko?
Kad?
Lorij!
Mīļā!
Ko?
Tas ir galā.
- Ko? - Viņš atzinās.
Pacs.
- Es ne... - Tikko zvanīja Džoana.
Leonards Pacs vakarnakt pakāries.
Atstājis Rifkiniem vēstuli. Pilnīga atzīšanās.
Policisti tikko apstiprināja viņa rokrakstu.
Esi pārliecināts?
Jā.
Zinu, nešķiet reāli, bet tā ir.
Džoana šorīt pieprasīs lietu izbeigt.
Ak...
Es biju tik... Es domāju...
Nevajag.
Tam vairs nav nozīmes.
Tas ir galā.
Džeikob!
Mosties, draudziņ!
Mums tev ir kas sakāms.
Piecelties! Tiesa nāk.
Uzmanību!
Tiesu vadīs godājamais tiesnesis Frenčs.
Tiesas sēde atklāta. Lūdzu, sēdieties!
Godātie zvērinātie, šorīt pulksten astoņos
tika iesniegts štata paziņojums par lēmumu
atsaukt Džeikobam Bārberam izvirzītās apsūdzības.
Tā ir atbilde uz nesenajiem notikumiem lietā,
par kuriem jūs, bez šaubām, drīz uzzināsiet.
Apsūdzētais, lūdzu, piecelieties!
Jaunais cilvēk, jūs noteikti alkstat tikt prom.
Ļaujiet man pirmajam pateikt vārdus,
ko jūs un jūsu ģimene, bez šaubām, ilgojaties dzirdēt.
Džeikob Bārber, jūs tagad esat brīvs cilvēks.
Džeikob Ouen Bārber, apsūdzības raksts Nr. 08-44-07
ar tiesas pavēli ir anulēts un prāva pret jums ir izbeigta.
Iemaksātā drošības nauda tiks atdota galvotājiem. Lieta slēgta.
Mēs veiksim iekšēju pārbaudi
un tad sniegsim detalizētāku paziņojumu.
Es vienīgi vēlos izteikt dziļu nožēlu par to,
ko nācies pārciest gan Rifkinu ģimenei, gan Bārberu ģimenei.
Ceru, ka viņi radīs mieru taisnīgā iznākumā.
Paldies. Bez jautājumiem.
Saprotams, esam priecīgi par šādu iznākumu.
Bet, kā varat iedomāties, šī ģimene ir daudz pārcietusi,
tāpēc lūdzam respektēt viņu privātumu
un ļaut no tā visa atgūties. Liels paldies.
Džeikob, kā tu jūties?
Lieliski.
Bārbera kungs, vai iesniegsiet civilprasību pret departamentu?
Bārberes kundze! Bārberes kundze, uz šo pusi!
- Džoana, nezinu, kā lai tev pateicos. - Ai, beidz!
Endijam taisnība. Bez tevis mēs ar to nebūtu tikuši galā.
Labākais, ko varēju panākt, bija spriedums "nav vainīgs".
Šādi ir tūkstošreiz labāk.
Tas ir nevainības pierādījums.
- Apsveicu, jaunais cilvēk! - Paldies, Džoana.
Es zinu, ka tev bija grūti,
bet domāju - kādudien tu sapratīsi,
ka esi pieredzējis ko tādu, ko reti kurš.
Tēt?
- Es zinu, ka tas biji tu. - Ei, ei, ei!
Es zinu, ka tas biji tu! Es zinu!
- Laid mani! - Jums viss labi?
Ko jūs gribat, lai ar viņu daru? Nodot policijai vai kā?
Nē!
Nē.
Laidiet viņu vaļā!
Lūdzu!
Aiziet! Pazūdi!
Viņš to neizdarīja, Den.
Viss labi, puika?
Kas, pie velna, tu esi?
Esmu sens tava papa draugs. Viņš palūdza jūs pieskatīt.
Starp citu, apsveicu!
Šī ir tava laimīgā diena, ne, puika?
Kāpiet mašīnā!
Es vēlāk piezvanīšu.
Paldies.
Vecā Billija labā - jebko.
Pasveicini no manis savu veco, labi?
Tu esi brīvs cilvēks. Malacis!
Uzsmaidi, Džeikob! Uzsmaidi!
Mēs redzam pirmos kadrus, kā Bārberu ģimene
atgriežas savās mājās Ņūtonā, Masačūsetsā,
pēc krasā notikumu pavērsiena tiesas zālē.
Šī tiesas prāva piesaistīja tik daudzu cilvēku uzmanību.
Kā redzat, viņi smaida, un kurš gan varētu viņus vainot?
Bārberu ģimene beidzot var pavadīt laiku kopā,
priecājoties par šodienas tiesas lēmumu.
Es to dienu atceros tik skaidri!
Viss šķita nereāli.
Tas bija reāli.
Protams.
Un tālāk? Kas?
Dzīve atgriezās ierastajās sliedēs?
Nē.
Nebija ierastās dzīves, pie kuras atgriezties.
Bija tikai pirms...
un pēc.
Klau, mīļā! Uztaisīšu kafiju. Tu gribi?
Ei!
Kas noticis?
Todien tiesā,
kad Dereks nolasīja to stāstu, es biju tik pārliecināta.
Kaut kādā neprātīgā veidā es gandrīz jutos atvieglota.
Nodomāju: "Tagad vismaz es zinu."
Kura māte gan tā domātu par savu bērnu?
Tu izjuti milzu stresu. Mēs abi izjutām.
Tas stāsts satricināja arī mani. Vairāk, nekā izrādīju.
Tev jābeidz par to domāt.
Es cenšos.
Vienu mēs zinājām skaidri: šeit mums vairs nebija, ko darīt.
Mēs zinājām, ka gribam sākt jaunu dzīvi. Mums tikai bija jāizdomā, kur.
Lorija saņēma darba piedāvājumu Kolorādo.
Viņa bija ieinteresēta. Tikai negribēja steigties.
Mēs sapratām, ka šis stāsts mums sekos visur, tāpēc...
kāpēc gan nespert pirmos soļus šeit...
kur bijām gaidīti vismazāk.
- Paldies. - Labi, tūlīt nākšu.
Man šodien piezvanīja Klodija Hofmena un apstiprināja rezervāciju.
Kādu?
Ā! Ak dievs, biju galīgi aizmirsis.
- Ko? - Meksiku.
O! Liekas, tas bija pirms mūžības.
Tev vajadzēja dzirdēt, cik viņa izklausījās nervoza.
Jā, domāju gan.
Tā ir Ziemassvētku nedēļa, tāpēc, ja gribam atcelt, tas jādara tagad.
Es saku - braucam!
Lūdzu, nevajag!
Nedariet tā!
Ei! Izēd šķīvi!
Nu, kā tu jūties?
Ziņkārīgs.
Tu zināji, ka mūs gaida šī saruna - agrāk vai vēlāk.
Protams, mēs būtu varējuši to izdarīt pa telefonu, bet...
Nē, nē, tas ir...
Man nav iebildumu.
Prieks tevi redzēt.
Man tevi arī, Endij.
Zinu, ka nevaram izdzēst to, ko likām tev pārciest.
Es tikai ceru, ka saproti, kādā situācijā es biju.
Tu darīji savu darbu.
Lai nu kā, es tikai gribu, lai zini,
cik augstu es vērtēju to, kā tu procesa laikā izturējies.
- Es neko nedarīju. - Tieši tā.
Tu varēji ļoti sarežģīt man dzīvi, bet tu to nedarīji.
Tāpēc - paldies.
Tavas pēdējās palikušās mantas.
Es visu laiku grasījos tev tās nosūtīt,
bet laikam tikai centos atlikt neizbēgamo.
Zini, tu varētu palikt.
Vai tu ko tādu apsvērtu? Atgriešanos?
Nē. Īsti ne.
Ja es teiktu, ka Nīls Lodžūdiss domā pāriet uz privāto sektoru.
Nav runa par to.
Es vienkārši to vairs nespēju.
Ne pēc tam, kad esmu bijis otrā pusē.
Esi drošs?
Jā. Pilnīgi.
Nu labi. Tā jau ir.
Man bija jāpajautā.
Vispār domāju, ka tev vajadzētu Nīlu pieturēt.
Labs advokāts.
Ir daži slikti ieradumi, bet varbūt šis viņam liks atjēgties.
Nu labi. Lai nu kā, atstāšu tevi algu sarakstā,
līdz izdomāsi nākamo gājienu,
tāpēc vari nesteigties.
Tāds ir mans nodoms.
Labs ir.
- Nu, pasveicināsi Loriju no manis? - Protams.
Ā, gandrīz aizmirsu. Policisti pabeidza izmeklēt Paca lietu.
Domāju, ka bija jau beiguši.
Nezinu. Laikam bija dažas nesakritības.
Kaut kādi sīkumi. Tu zini, kā tas ir.
Bet tagad tā ir slēgta. Likās, ka gribēsi zināt.
Jā. Paldies.
Šovakar tu negribi būt skarbs, tici man!
- Sveiks! - Sveika!
Kā gāja pie Linnas?
Labi. Viņa sūta sveicienus.
Nuja.